-Фийбс,ще ми помогнеш ли да избера годежен пръстен за Моника?Не мога да се справя сам,толкова е трудно!
-Дали да взема шлифован от "Тифани",или от "Принсес"?
Ааа! Порязах се!
-Казал ли си на някой друг?
-Не,не искам да казвам на никой друг,защото не искам Моника да разбере.
-Каза на мен.
-Ами,това е защото ти вярвам,ти си един от най-добрите ми приятели
и защото нахълта,докато разглеждах каталога с пръстените.
-Е,да,още веднъж това,че не чукам,имаше ефект.
-Само ми се искаше да не беше седнал на тоалетната. -И на мен.
-Здрасти. -Здрасти.
-Здрасти! Хей,Чандлър,искаш ли да отидем в кафенето? -Да,добре.
-Да,кафенето.
-О,чудесно,ние дойдохме да ви поканим там с нас.
-Ами,не искаме,защото ще ходим...на друго място.
-Колко грубо.
-О,съжалявам.Искаш ли да си отхапеш?
ПРИЯТЕЛИ Пръстенът
Превод и субтитри: DON TOMAZO
-Как вървят нещата с Пол?
-Добре.
Въпреки,че той е малко затворен човек.
Иска ми се да го накарам да се разкрие малко, да сподели чувствата си.
Това е лесно!
Просто трябва да гледаш на него като на буркан с туршия,който не иска да се отвори.
-Какво искаш да кажеш?Че трябва да го полея с гореща вода и да му блъскам главата в масата?!
-Не,това се прави,когато искаш да изтръгнеш истината от някого.
-Здравей,мила. -Здрасти!
-Гледай сега.
-Здравей,Пол. -Здравей,фийби.
-Е,как са нещата при теб?
Не мога да се оплача.
-Здрасти! -Здрасти!
-Рос!Радвам се да те видя! -Как си?
-Окей!Чао! -Окей!Всичко хубаво!
-Хей,Фийбс,защо ти и Чандлър ни отрязахте по-рано?
-Да!Беше много странно,нали?
-Фийби,защо го направихте?
-Не бях аз!Беше Чандлър!
Той...той ти е сърдит!
-Какво?!Защо?!
-Моля те,мисля,че знаеш защо.
-Не мога да се сетя за нищо.
-Хайде де,Рос,ти си палеонтолог,разрови се малко!
-Чакай малко,да не е защото Джоуи и аз не го поканихме на мача на "Никс" преди две седмици?
-Мислиш ли,че може да ти се разсърди за това?
-Предполагам,че да.
-Значи е за това.
-Ами щом е ядосан,не би трябвало да го крие в себе си. Би трябвало да ми каже истината!
-О,ако това искаш,
трябва да го полееш с гореща вода,и да му блъснеш главата в масата.
-Мила,направих резервация за Китайската градина, става ли?
-Да,чудесно.Но,първо,чакай малко...сподели с мен.
Кажи ми как мина деня ти.
-Беше окей.
-Окей.
-Хей,какво си мислиш?Какво си мислиш точно сега?
-Мисля,си,че изглеждаш чудесно в тази рокля.
-Ами,това е чудесно,Пол,но...
искам да знам какво...Уау!Тези са супер!
Аз само искам да знам какво има зад този силен,мълчалив екстериор?
Казват,че тихите води са дълбоки и аз искам да плувам в твоите.
-Искаш да правим секс ли?
-Не,Пол,
Не знам нищо за теб!Не знам нищо за детството ти!
Разкажи ми за детството ти!
-Нормално.
-Окей,ами за пубертета?
-Хайде де,това винаги е болезнено!Например, приятелите ти те канят на купон с преспиване,
и после ти потапят ръката в топла вода,за да се напишкаш в спалния си чувал!
-Не!Това не ми се е случвало!
Ами,имаш късмет,че не си познавал онази кучка Шарън Маджески!
-Както и да е,ъммм...
-Останалата част от живота ти,не съжаляваш ли за нещо?
-Не.
-Добре,Пол,аз не искам много от теб.
-Окей?Просто ми кажи нещо. Каквото и да е!
-Окей. -Окей.
Когато бях на 6 години,
исках голямо колело.
Но вместо това родителите ми ми купиха едно малко пластмасово пиле,
с което да подскачаш наоколо.
Беше унизително,децата ми се подиграваха.
Това беше тежка година.
Това е чудесно!
Видя ли?Вече имам чувството,че те познавам по-добре.Благодаря ти.
-Окей,хайде.Вече можем да отидем на вечеря. Да тръгваме.
-Беше ужасно!
Наричаха ме момчето-пиле!
И в 5-ти клас се сбих.Е,не беше точно сбиване...
Ричард Даринвел ме ухапа по носа,аз паднах...
Още имам малък белег тук,можеш да го видиш.
Да.Да.Виждам белега.
-Виж,Пол,чудесно е,че сподели чувствата си, много се радвам,
но какво ще кажеш да отидем да споделим малко храна?
-О,сега не мога да ям.
Какво?!Чакай малко!Ти обожаваш онова китайско пиле!
Пиле?!!!
Момчето-пиле!!!
О,боже,съжалявам!Не исках да ти причиня това!
-Нищо!Това е девет милионния магазин,а аз все още не мога да намеря перфектния пръстен!
Грозен пръстен!Грозен пръстен!Грозен пръстен!
-Това е прекрасна колекция!
-Окей.Може би не трябва да й купиш годежен пръстен?Може да направиш нещо различно?
Може да й купиш годежна гривна?Или годежна диадема?
Или?О,годежна пушка от Революцията?
-Знаеш ли,толкова се радвам,че избрах теб да ми помогнеш?!
-Представяш ли си как падаш на колене,и й подаваш това великолепно произведение на оръжейното изкуство?!
-Да,мисля да се придържам към пръстена!
-О,този е хубав!Харесва ми!
-Сър?Драги господине?Може ли да видя този?
-Чакай малко,поради тази причина ме доведе,нали?
Знам как да се пазаря.Затова ме остави аз да се оправя с това.
-Мога ли да ви помогна?
-Да,бих искал да видя този пръстен,моля.
-Или не,няма значение.
Този пръстен е от 1920г.,с 1,5 каратов диамант и сапфири от двете страни.
-Сър,може ли да ви помоля...бихте ли...
взели този пръстен и да ме помолите да се омъжа за вас?
-Окей.
-Ще се омъжите ли за мен?
-О,боже мой,този е! Това е пръстена!
-Колко струва?
-Чандлър,аз ще се оправя с това!
-Колко струва?
8,600.
-Ще ви дадем $10.
-Интересува ли ви пръстена?
-Да,да,но мога да дам само $ 8 000.
-Окей,мога да ви го дам за $ 8 000.
-Ние стоим твърдо зад $10.
-Как ще платите?
-С кредитна карта.
-О не! Кредитната ми карта е у Джоуи.
Окей,аз ще отида да я взема.Ти пази пръстена. -Окей.
-Вижте,съжалявам за преди.
-Имате ли тук нещо за $10?
-Ъъъ,да...
имам тези чудесни 5-доларови банкноти.
-Ще ви дам $ 1 за тях.
-Хей,помниш ли как Чандлър и Фийби ни отрязаха вчера?
-Не.
-Спомни си,ти ядеше пица...
-Да. -Окей.
-Е,изглежда Чандлър ни е сърдит,че не му купихме билет за онзи мач на "Никс" преди две седмици!
-О,просто трябва да му купим билет,а?Този тип само ни муфти!
-Да!Както и да е,мисля,че трябва да изгладим нещата. Може да купим билети за друг мач на "Никс" и да го поканим.
-О,уау,това е чудесна идея!
-Кредитната му карта още е у мен!
-Заповядайте.
-Хей,хей,хей...аз ще платя.Ето.
Знаеш ли,понякога просто не мога да разбера Чандлър!
-Аз и той постоянно правим разни неща без теб,а ти не се сърдиш!
-Постоянно?
-Постоянно!
-О,боже! О,боже!
-Още ли плаче?
-Като малко момиченце!
Знам,знам,знам.Аз съм виновна.
Аз исках той да споделя,но бога ми,не знаех,че ще развържа това ревящо,лепкаво,влажно чудовище!
-Знаеш ли,аз знам два сигурни начина да накараш мъж да млъкне.Единия е секс!
-Какъв е другия?
Не знам,не ми се е налагало да използвам другия.
-Казвам само,че ако правим секс,той няма да приказва!
-Да,точно така.Ти си приказливката!
-Както и да е!Страхотна идея!
-Трябва да отида до магазина.Казах му,че ще купя още кърпички.
-О,ние имаме... -Не,нямате!
-Окей,ъммм....бих искала да пробвам и диадемата.
-О,да.Окей.
-Как мислите,претрупано ли е?
-Мъничко.
-Окей.Тогава вземете диадемата,и... дайте ми да подържа пак пушката.
-Нещо липсва....
-Окей,дайте ми да видя пръстена,който приятеля ми избра.
-Къде е пръстена от 1920 г.?
-Току-що го продадох на онзи господин.
-О,боже!Чакайте!Не!
-Пуснете ме да изляза! Веднага!
-Рейчъл?
-Не.Как си,Пол?
-Окей.
-Чандлър,баща ти прегръщал ли те е?
-Не,да не е прегръщал теб?
-Не!Не!Само че...
моят баща никога не ме е прегръщал.
-Липсва ми баща ми.
-Е,можеш да видиш моя баща във Вегас как целува други татковци.
-Хей,Чандлър? -Да?
-Ще ме....
Ще ме прегърнеш ли?
-Малко съм зает,Пол!
Точно това казваше и баща ми.
-Окей,една бърза прегръдка!Хайде!
Окей! Ето.
-Окей.
-Още 5 секунди. -Окей!
-Здрасти! -Джоуи!
Здрасти!Ти беше Пол,нали?
-В теб ли е кредитната ми карта?
-Да,тя е в...в джоба ми.
-В задния джоб!Задния джоб! -Слава богу!
-Хей,слушай,купих билети за мача на "Никс" за довечера.
-О,аз не мога да дойда.
-Хайде де!Ще бъде забавно!
-Аз,ти и Рос,
и...Пол, вероятно.
-Чандлър,намерих перфектния пръстен!
-О,това е хубаво,
но ще взема онзи,който избрах.
-О,боже.Чандлър,този,който избра,го няма вече! Край!
-Какво?
-Някакъв човек го купи,съжалявам!
-Опитах се да го спра,но те ме пъхнаха в затвора!
-Пъхнали са те в затвора?! -Малкия затвор между вратите!
-Фийби,помолих те да пазиш пръстена!
-Знам,съжалявам!Но този пръстен е по-хубав! А и Моника не е виждала другия!
-Да,но когато той ми предложи с онзи пръстен, настръхнах!
-Може би е заради мъжа! -Заради пръстена беше!!!
-Здрасти!Е,зарадва ли се за билетите?
-Не!Отряза ни!
-Какво?! -Знам!
-Не мога да повярвам!
-Да ти кажа ли нещо?
-Сега аз съм му сърдит!
-Мога ли да ти кажа нещо?
-И аз.
-Знаеш ли какво?Той не искаше да ни каже,че е сърдит?!Може би ние не трябва да говорим с него? Изобщо!
-Да го отстраним! -Точно така!
-Харесва ми! -А?Ще му покажем!
-Отсега нататък,ще бъде Джоуи и Рос!Най-добрите приятели!
Ще бъдем новите Джоуи и Чандлър.
-Здрасти.Върнах се.
-Здрасти!Имам да ти кажа толкова неща!Даже си ги записах!
-О,това е чудесно!
-Не,всъщност,това е...
-Това е чудесно!Това е наистина чудесно!
Знаеш ли,писането....писането...
ме....
ме възбужда.
-Чакай!Чакай!Чуй това!
-Знаеш ли какво исках,когато бях на тази възраст?
-Любовник?
-Сърфист. -О,сърфист?
-Исках да бъда едно цяло с вълните. -Окей,скъпи,чакай малко,
чакай да се разположа по-удобно.
-Чакай малко,тази рокля не е много разголена,нали?
-Не.
-Какво се случи с този малък пич?Изпълнен с толкова мечти...
-Не ми пука за малкия пич!
-Не мога!Не мога да слушам повече това!
Знаеш ли кой е единствения,който иска да слуша това? Психиатър!
И само,защото им се плаща по $100 на час!
Знаеш ли колко пари щях да изкарам за това, че те слушам? $ 2 000!
И знаеш ли кога ми хрумна това?Докато ти приказваше!
-Какво?!Не мога да повярвам,че искаш да спра да споделям!
След като само преди 14 часа разбрахме,че точно това се е опитвала да ми причини майка ми!
О,съжалявам,не исках да спреш да споделяш!
Просто ми идва твърде много.
-О,Рейчъл,съжалявам.
Не исках да те натоварвам,само че,
когато се отприщи това....
е трудно да спреш!
Но сега вече спрях.Повярвай ми.
-Толкова се радвам,че сподели с мен...
И се радвам,че вече свърши.
-Та какво ще кажеш да....
-Наистина бих искал.
-Беше толкова хубаво!
-Здрасти.
Не мога да повярвам,че те оставих да ме убедиш да купя този тъп пръстен,който прилича на автомат за дъвки!
-Не прилича на автомат за дъвки!Пръстена е разкошен!
-Не,не е!Когато погледнех другия пръстен,виждах лицето на Моника,когато й го давам!
И можех да видя как ми казва "да".
Когато погледна този пръстен,виждам само...пръстен!
Освен когато го погледна от близо.Тогава виждам окото си.
-Виж,това е най-важното нещо,което ще направя в живота си.
Искам да съм сигурен,че е перфектно.
Окей.Може би има начин да си върнем другия пръстен.
Защото чух онзи тип да казва на бижутера къде ще предложи на момичето.
Може да го убедим да сменим пръстените.
-Не мога да направя това.
-Е,определено не можеш да й дадеш този тъп пръстен като автомат за дъвки!
-Ето го!
Окей,и не й е предложил още,защото тя няма пръстен на ръката си!
-Уау!Добър си!
-След това,трябва да станем детективи! -Да!
-Окей,иди да го извикаш.
-О,окей.
-Извинете,сър?
Бихте ли дошъл с мен?Търсят ви по телефона.
-Кой? -От офиса ви.
-Знаете ли кой от офиса ми?
-Джон? -О,Джон!Чудесно!
-Ето го. -Здравейте!Имаше малко объркване в бижутерския магазин.
пръстенът,с който ще й предложите,трябваше да бъде запазен за мен.
-Затова,ще трябва да ми го върнете.
-Но в замяна на това,ще ви дам този разкошен, по-скъп пръстен.
-Уау!Аз бих се съгласила!
-Красив е,но ще ползвам този.А сега,
извинете ме. -Не,не!
-Това е годеницата ми,и тя е влюбена в този пръстен.
Не искате да разбиете сърцето й,нали?
-Да,искате ли да разбиете сърцето на умираща жена?
-Вие умирате?
Да,тя умира.... ...изглежда от кашлица.
-Да,и последното ми желание е да имам този пръстен.
-Разбирате ли,ако не ме погребат с този пръстен, душата ми ще се скита из ада завинаги...
-Окей,това е достатъчно,скъпа!
-Не знам.
-Дайте да го видя. -Супер!Ето го.
-Добре.
-Благодаря ви!Благодаря ви!Благодаря ви!!!
А вие ще се омъжите за най-чудесния мъж!
-Хей!Аз ще се женя за мъртва жена!
Момчета!
Имам да ви кажа нещо важно!
Момчета?
Момчета?!
Ще помоля Моника да се омъжи за мен.
-Мисля,че трябва да спрем игнорирането.
Чакай малко,това наистина ли е?
-Да,вижте пръстена.
-О,боже мой!
-Значи връзката ви е сериозна?
-Да,доста.
-Вие ще се ожените?!...Значи...
Ще бъдем баджанаци! Ела тук!
А ние....ние ще бъдем пак приятели!
-Хейййййййй?
-Какво?!
Минало-заминало! Забрави!
Окей!Щях да изчакам,докато стане официално, но толкова се развълнувах,и трябваше да ви кажа...
защото сте най-добрите ми приятели!
-Мисля,че ще се разплача!
О! Без повече реване!Моля ви!
Току-що зарязах един ревльо,ще зарежа и вас!
-Ще помоля Моника да се омъжи за мен!
О,боже мой!О,боже мой! Чандлър!
-Ще бъдете толкова щастливи! -Знам.
-Къде са всичките кърпички?
Виж пръстена.
Супер!Поне един карат и половина!
-Здрасти. -Хей,хей,Фийбс!
-Чандлър ще помоли Моника да се омъжи за него!
-О,знам,аз му помогнах да избере пръстена!
Казал си й,преди да кажеш на нас?!
Ами,тя влезе,докато разглеждах каталога с пръстените!
Разбирате ме,нали?
Момчета?
Момчета?!